SIGNATUR
en hyldest til den frie, kompromisløse og uundgåelige kunst
( øjeblikke fra et menneskes liv, i kunstens tjeneste ~ John Olsen in memoriam )
” signatur ~ sig(neret) af natur signature ~ sig(ned) by nature “
” mit blod er min signatur “
Himlen falder fladt ned på jorden,
” en maveplasker “
jorden æder sine egne afgrøder,
og flyder over af saft, savl og fråde,
som en ubestemmelig grød af ny grøde.
Bag gårdens tomme murskaller,
uden korn i laden,
danser en jæger i urtidsgrotten
besværger dyret
og tager jagten i ed,
maler dyrejeg og selvportræt på væggene,
og gør tegn, på liv og død,
mellem sten, saks og papir
Et vandløb
gennemvæder
og årelader landskabet
– som en blotlagt pulsåre
i løb mellem faldne træ-kæmper,
som tungt blødende odalisker
Muldvarpeskud skyder op overalt
fra underbevidsthedens sumpede jord
Det blå køkkens
sultne og tørstige tunge
digter nye retter frem
– evigt foranderlige, friske og unge.
fuglefrisk kød afrives med bare næver,
ædes med fingre og øjne,
eller sættes i glas og ramme
eller klemmes ud mellem baller
– som et ekko af ukendte dommedagsbasuner
overmættet af fedt og sved
drypper det af ham,
og finder vej til nye (papir)ark
ulv i uld – får i uld – uld i uld – får i ulv
en jæger
går på jagt, i agt,
og hjembringer føde
til dem han har kær
en hyrde
må dagligt myrde,
æde sig selv og sine egne,
på hinandens og egne vegne,
– i et sidste måltid
med de sammenspiste og sammensvorne
” drik dette, dette er mit blod,
spis dette, dette er mit kød “
– en form for kannibalisme ?
ulv skifter ham
– fra slagtet lam
til reception i smoking
no smoking – no joking
Alt er i vinkel
han slider og sliber
stønner og smasker,
den skarpe tunge,
taler med præcision,
og skærer igennem
som en vinkelsliber
ud mellem kraniets benstumper
bryder levende ord
om kunstens liv,
dagligt brød,
dødens liv,
og livets død
jægerens bøn og sidste ord:
“ giv os idag det daglige mord “
hans liv og kunst er uadskilleligt
som liv og død,
i al sin skønhed og gru,
han er tingfinder,
af døde ting,
som kaldes til live
døde fugle genopstår
mere vægtløse
med nye sfærer under vinger
kunstens templer dunster af gammel ånd,
så dødsens angste må holde sig for næsen
den velkendte himmelske due
duer ikke mere,
og går op i lys lue,
da den rammes
af en himmelsk latter,
som overgår kraniets stive smil,
fuglemumier og mågeklatter
lammet ofres
og hænges blodigt,
som et digt
over kunstens døre,
så det selvoptagede liv
og “dødbidere” går forbi,
ingen entré
vinkelsliberen går igennem alt
– midt i kunsten og dødskulten
findes det største rum,
rummet ~ hulen ~ hullet
– han indser hullet i selvet øjet
pupillen – sjælepuppe og den bitre pille
– han jagter “hullerne”
finder, ormer og skyder sig igennem
mange står for skud undervejs
– men gennembruddet,
i hånden og ånden hos en jæger
er ligesom døden
uundgåeligt
med indre overbevisning og konsekvens
står det ham til sidst klart
at det centrale ~ hulernes hule ~ hullernes hul
findes i det sidste værk:
Han sidder i svedehytten, i oprindeligt ornat
og falder i hjemmevant trance.
På gulvet ligger det kraftige papir,
parat til at tage imod det sidste værk, i fuld format
– han tager geværet,
rammer med blind præcision,
og falder som planlagt
~ tilfældigt som et digt ~
ned på (papir)arket
menneske værk og signatur
er eet ubrudt hele
~ fuldbragt ~
fri entré
det ultimativt sidste værk
er dødsens alvorligt,
kulminationen
og konklusionen
på livet og kunstens værk:
det mødes med bøjede hoveder
sorg, ærefrygt og talende tavshed
– uden stilling
uden andagt
uden udstilling
den enes død ~ den andens brød
et menneske,
dets liv og virke,
skaber levebrød
for mange ådselæderes
akademiske og slunkne maver,
– så de kan sprede
og smitte omgivelserne
med højtuddannet analfabetisme
af udspekulerede og elegante løgne,
” disse brillante personer ”
… lefler for den ” ophøjede, forgyldte og gode smag “
til parnassets selvforherligelse og velbehag
” disse brillante personer ”
brillerer med indbildske penge,
åndeligt armod og fravær.
” disse brillante personer ”
… kender prisen på alting;
men værdien af ingenting.
*
Han var et godt dyr,
som opdrog mennesket,
og lærte det om ægte vildskab
– om at kende sig selv
og finde sin egen hule.
lig, menneske, lig,
stadig på jagt, med agt
og selvagt,
fandt han den hemmeligste hule
hvori han selv – og selvet – var gemt,
– dér i sin hytte,
med slid og sved,
fyrede han op, gav den kul
til han nåede frem
til urtiden
og uroksen
… frem til det helt store bytte
– han greb geværet,
sneg sig ind på
sig selv – og selvet,
og ramte
med blind præcision,
det ultimative bytte,
det sidste værk,
først signeret, siden skabt
mennesket ikke myrdet,
men et liv i kunsten fuldbyrdet
– alt andet tabt –
han måtte altid svede
i jagten efter bytte
i sin svedehytte
– leve for livet og kunsten
og selv langsomt forbløde
det ultimative offer:
ham selv – selvet
– fanget i sin
yderste konsekvens,
i livet og kunstens eget værk,
udstillet udhængt til skue i raritetskabinettet,
terrariet, herbariet … museet
øjemenneske,
et glimt af evigheden
i et øjes øjeblikkelige blik,
et uroligt hoppende dyrehjerte,
flygtig og utilpasset som et dådyr,
der krydser herrefokets dyrkede marker
– gemmer sig i krat, bag fint forgrenede
streger, som i Dürers dyrisk levende
og stikkende koldnålsraderinger.
– bjørnehjerte, og lille menneskehjerte
som næsten intet bærer
men altid flyder over
– de endnu mindre øjne
som rummer så meget mere af verden;
men ikke kan se sig selv
*
et oratorium
– et forundringskammer –
en hjernekiste
af bibelsk tunge ord
uden vane og tro
uden skrift,
– kun rundet af jord
*
hans gyldne tunge formede digte
indholdstunge som guld
vægtløst kløende af varme, som den spundne og vævede uld
de voksne gøs, mødrene bortviste kadaverne og monstrene
når børnene begejstret fremviste deres første trofæer
( ligesom hund og kat og husdyr gør )
– sådan tog de unge, dyrebørn og menneskeunger, mod ..
til at gå på opdagelse,
finde ting ~ finde sig selv
… finde mod til at tage den gamle tingfinder og jæger til sig
*
ordsmed
drømmesved
armhule svedehytte
kunst er som sved og perler
et fremmed stof der udskilles
for renselse og overlevelse, for ædelt vildt og bytte
*
barn dom over barnet,
skolen var hård for drengen,
han sad bagerst i klassen,
hvor han forsvandt ind i glasmontre
med udstoppede dyr og tørrede planter
han opdagede at han kunne tegne,
det handlede om overlevelse,
en kamp på liv og død
– så længe han kunne tegne var der en vej, et ubeskrevet blad
i en endnu åben bog,
– om livet, døden og kunsten
Ven, legekammerat og kollega :
Sammen gjorde de døde ting levende. Hun skabte skulptur og smykker af det som andre kasserer. Roser gror på møddinger – forvandler stank og råddenskab til velduft smykker og kunst. Kunst er som perler – et fremmed stof som udskilles af organismen, for at overleve. Liv og død er uadskilleligt – et ubrydeligt kredsløb. Intet forsvinder, alt omformes. Processen er reversibel, skal ikke forklares, men afklares – gennem ånd og hånd. De to gamle venner og legekammarater indgår selv i processen. De er her ikke mere – de er selv blandt det døde og kasserede, som de gjorde levende for andre – deres væsen og kunst lever videre med voksende styrke.
” Garbage is good for poetry. Discarded things are important – like a discarded man “
( M. de Barros )
*
” … det handler om livet og kunsten. Min gård, hulen, mig og min nedslidte krop er underordnet. Jeg indgår i naturens kredsløb, og nu er det mig der skal nedbrydes. Jeg er træt ~ træt af tomme titler, embeder, haleslæbere, spytslikkere, skidesprællere, knoldesparkere, højtuddannede analfabeter, medieprostituerede, galaner, “brillante herrefolk” og hofsnoge. Jeg er træt af ord, træt af mig selv. Det er livet og kunsten, det handler om. Og hvordan det hele er en del af naturens kredsløb … ”
( frit efter John Olsen )
” … forgængeligheden, har man kollektivt bestemt, er grim. Når børn slæber et kadaver ind til forældrene, råber de, at de skal fjerne det. Børn får et meget negativt syn på forgængeligheden. Det fjerner dem fra naturen. De skal lære, at der er en skønhed i den. Ligegyldigt hvor du er i processen, i nedbrydningen, i din krop eller dine omgivelser, er der stor skønhed i det. Det har alt sammen en skønhed. ”
( frit efter John Olsen )
![](https://www.nedersteetage.com/wp-content/uploads/2024/04/Anemone-3-75x75.jpg)
Anemones Anelser
Du vil muligvis også synes om
![](https://www.nedersteetage.com/wp-content/uploads/2024/02/Skaermbillede-2024-02-12-kl.-18.01.55-kopi-2-500x380.jpg)
Genocide in Gaza (V) – the judgment (ICJ)
2024-01-27![](https://www.nedersteetage.com/wp-content/uploads/2021/05/Metalmorforser-edit-2-500x380.jpg)
” D´ jo D´ “
2021-05-05![](https://www.nedersteetage.com/wp-content/uploads/2022/11/MG_0733-rediger-3-SH-tone-kopi-500x380.jpg)